Disculpeu-me.
Perdoneu, és que parlar en públic mai m'ha…
No em surt ni la paraula.
Faria el que fos per estalviar-me parlar en públic.
Fins i tot moriria. Moriria…
per no parlar en públic.
Si un meteorit s'estavellés contra nosaltres, m'alleujaria.
De fet, li diria: "Vine amb el papa."
Elijah, relaxa't.
Ara és només de pràctica.
Estem tots en el mateix equip, oi? Sense pressió.
Només ens juguem el futur de Condons Blau Reial
i tots el que treballem aquí.
Si la presentació falla, tots caiem.
- I no volem que passi. - Ja.
Ja sabeu que tinc fòbia als gèrmens.
Fer-ho a pèl?
Prefereixo no cardar.
Però un cop que estava fent l'amor
amb una dona de… En fi, tant és d'on fos,
però quan estàvem a punt de… I jo…
Els meus testicles refregaven parts
que preferia no refregar.
Què està passant?
- Què hem de…? - No ho sé.
Però no puc apartar la mirada.
I si et canvies de roba?
Potser un neoprè.
Deixeu acabar l'Elijah, sisplau.
Entenc el que vols dir,
perquè jo també he notat sovint
els ous d'un home picant-me pel darrere
com caquetes calentes de gos embolicades en una bosseta.
És incòmode i fastigós.
- Sí que és incòmode. - Perdoneu.
Que hi ha l'Steve, de RH?
Jo no l'he convidat. És un esguerrafestes.
Soc aquí, de fet.
Hòstia.
En fi, com tots sabeu,
es venen més preservatius durant la Copa del Món
que durant cap altre esdeveniment mundial.
Més que per Sant Valentí.
Més que durant els Jocs Olímpics.
Raoul, et toca a tu. "Jocs Olímpics."
Sí, perdona.
- No, esclar. - Així.
- Merda. - Mare meva. Traieu-me això d'aquí.
És viu!
Deu tenir un…
- Apaga'l. - Sí.
No ho… Hi ha d'haver un botó en algun lloc.
Molt bé.
Em disculpeu?
Ara no, Jeremy.
No, és que tinc un… Tinc una cita ineludible a les 11:30 i…
A les 11:30? Què és tan important?
La diàlisi.
- Quina putada. - Sí.
Perdona. Esclar, cap problema.
S'ha de fer el que cal fer.
En fi…
Tambors, sisplau.
Per aconseguir el compte de la Copa del Món,
he ideat i dissenyat
un condó que cobreix
tant el penis com els testicles.
I l'he batejat…
Ja pots enviar el meteorit, Déu.
El Sentinella Testicular.
Es vendrà sol, no trobeu?
AMB LES PILOTES NO ES JUGA
Que sàpigues que l'has clavat, amb el condó.
És un dels millors productes que presentaré mai.
Ja.
Mira, Brad,
no siguis condescendent.
Tots dos sabem que això havia de ser una presentació de pràctica.
Era una prova per polir els detalls.
Doncs encara cal polir-ne més.
Què? És un bufet de cortesia.
- Estàs taral·lejant "We Built This City"? - Sí.
Ho faig perquè em costa empassar-me les pastilles
i, quan sento que se'm tanca la gola, canto una tonadeta
i tot baixa. És una bona distracció.
Ja està.
Entens que és el meu producte?
És meu. Ha sortit del meu cap.
L'hauria de presentar jo.
No sé si m'agrada, això. Massa "jo" no fa colla.
Però… jo soc de la colla.
Les coses com són: ets el millor dissenyador, Elijah,
però el millor venedor és el Brad.
Així que, si us uniu, sereu perfectes.
El filet i el pebre.
Ja, és tal com jo veig en Brad:
tot pebre, sense filet.
Els pols oposats treuen el millor.
Com l'oli i el llum, o la xocolata i la crema de cacauet.
- O el Michael i el Fredo. - Això.
Sí, però jo quin seria?
Només ho preguntaria en Fredo.
Bon dia, senhor Santos,
i la resta del Ministeri de Turisme del Brasil.
Em dic Brad.
Brad Lewison.
Però em poden dir Brad, de Vendes.
Sé que acaben d'escoltar els de Condons Champ.
El llistó està alt.
Però, si Blau Reial no pot competir amb Champ en mida i escala,
ells no ens igualen en passió.
Perquè, com a bons brasilers,
vostès són tots passió.
Però, de vegades,
la passió pot tenir conseqüències no desitjades.
A Blau Reial ens ocupem de protegir la nostra possessió més valuosa.
El penis no es pot exposar a riscos innecessaris.
I tampoc la vagina!
Però no són els únics elements exposats en una sessió de sexe apassionat.
Parlo dels convidats especials a qualsevol festa de la passió.
Os testículos són transmissors
i receptors de molts contaminants evitables.
Són els petits escampadors.
No li falta raó.
Els presentem un condó que cobreix
no només el mànec i el gland del penis.
Gràcies a la nostra tecnologia patentada de butxaca làtex,
també protegeix os testículos
i les preuades llavors genètiques de dins.
Com és que ningú ho havia pensat abans?
I per què no, senhor Santos?
¿Per què no ens permet protegir-los a vostè
i al seu país en la pròxima Copa del Món?
Impressionant.
Realment impressionant.
Només tinc una pregunta:
com han batejat aquest condó?
- El Sentinella Testicular. - Ja, però…
No ho sé.
Sona un pèl clínic, né?
No em sembla
gaire sexi.
I per això li vam canviar el nom per…
el Piloter.
Ara sí.
Petites bolas de futebol al mateix condó.
M'encanta. És brutal.
Bom, doncs el condó oficial del Brasil 2025 és…
el Piloter!
Serà una col·laboració espectacular, senhor Santos.
Digue'm Artur, sisplau.
Perfecte, Artie.
Xampany, senyors?
Fem un brindis?
Jo no, ho sento.
El març farà nou anys.
Quin tòtil.
És broma.
T'has de posar al dia.
- Ep! - Què dus?
És un Abigail Breslin.
És un Shirley Temple amb el doble de granadina.
I si demanes un còctel de debò? Estem triomfant.
Creia que ja havíem triomfat.
No, això acaba de començar.
- No l'esguerris. - Esguerrar-la?
No m'has vist aquest matí? Me'ls he menjat a tots.
Feu molt bon equip.
Vosaltres no ho veieu, però jo sí.
Ei, Artie, fem un brindis.
- No, sisplau. No. - Saps què?
Com a tradició…
Mira, no cal que te l'acabis.
Només un xarrup, per consolidar la col·laboració.
Ja. Entesos.
Només un xarrup.
Per tu, Artie.
Beu.
Ep, això és més que un xarrup.
A la merda.
Què, nois?
Què en sabeu, de futebol?
Prou per saber que és una passada.
Els càntics, les celebracions de genolls
i el paio que s'esgola cridant "gol".
I, al final, reparteixen taronja.
És un bon joc.
Un joc?
No és un joc, no.
El futebol és ciència: matemàtiques, física, química…
Però també és humanitats: art, música, poesia…
També és amor, família, comunitat…
És moltes coses.
Què no és, oi?
I és d'una senzillesa absoluta.
Vint-i-dos homes, una pilota
i sense mans.
Gol!
Quin paio.
Ets gran.
És una mala influència.
Sabeu què?
Us aconseguiré seients per a la final del Mundial.
- Com? - Per a tots dos.
L'equip del Piloter.
Viatge en primera classe, seients vip.
Us ho heu guanyat.
Gràcies, senhor Santos.
Artie, et vull preguntar una cosa.
Ets molt amic del presidente?
- En Lula? - Sí.
Fa 40 anys que som amics.
Li podríem presentar el producte a ell també.
Que sigui el condó oficial del Brasil. Què me'n dius?
Molt bona idea.
Molt bona.
I, per celebrar-ho,
una altra ronda, o tres.
I també una ronda d'aigua
per hidratar-nos.
Ho engegaràs tot.
L'he perdut, però el recuperaré.
- No és veritat. - Confia en mi.
Saps què fa muito que no faig?
- Un billar? - Crac.
Crac?
Encara tinc un contacte.
La vibració dels altaveus m'excita.
- Com els diamants. - Què?
Ei, senhor Santos.
- I si afluixa una mica? - Mira això.
Què? No! Senhor Santos!
No perdi el control!
Controlo perfectament.
Qui vol una tassa calentona de…?
Hòstia!
Us hi vaig enviar per complementar-vos.
Per compensar les vostres febleses.
Tu ets massa estirat.
I tu vas per lliure.
Dos empleats imperfectes que havien d'equilibrar
els putos defectes de l'altre!
Vull saber si l'Steve està prenent nota de tot.
L'Steve, de RH? Ni parlar-ne. Avui no. Només hi som nosaltres.
Soc aquí.
Hòstia puta.
La qüestió és que el nostre client,
després d'una dècada sobri, es va fotre onze xarrups,
va fumar dos grams de crac,
es va abaixar els pantalones,
es va intentar posar un condó al penis…
I als ous.
…i es va tirar per un balcó amb el cul a l'aire.
BRASILER DROGAT I NU ES GRONXA EN UNA DISCO
Té milions de visites.
La mala publicitat no existeix.
Què collons?
I una d'aquestes set milions de visites era, i no és broma,
del president del Brasil,
que ha acomiadat en Santos aquest matí.
Vaja.
I a nosaltres.
A nosaltres?
¿Sabeu quin serà el condó
de l'amfitrió de la Copa del Món de 2025?
El Champ Ultrafí.
Què?
Però si no cobreixen els ous ni una mica.
L'hi prometo, cap.
- En el futur… - El futur?
De què parles, tio?
Que no ho enteneu? L'empresa està acabada.
I ara procediré a acomiadar-vos
amb la meva orquestra imaginària
i la serietat d'una tifa de vaca.
Que us bombin
i esteu acomiadats.
Jo també?
Esclar que sí!
La Burgess tenia raó.
Ets molt bon venedor.
Aquest vestit que dus està buit per dins.
L'únic que li importa a en Brad, de Vendes,
és ell mateix.
Tenir amor propi és dolent?
Si no em valoro jo, no em valorarà ningú.
Qui m'ha d'importar?
Jo t'ho diré: ets… Perfecte.
Hauries d'aprendre d'en Raoul.
És una ànima caritativa.
Què passa? Que m'ho he deixat?
La cap també m'ha fotut al carrer.
Imbècils, us heu carregat Blau Reial
i la meva cobertura mèdica.
Segur que te'n surts.
Si ara moro, per la raó que sigui,
serà culpa vostra.
Adiós per sempre.
Colpejaesquenes, aixafa-somnis.
Que sàpigues que donar cops a l'esquena és un art.
No pots colpejar-ne una i creure't un colpejaesquenes.
Passa el mateix amb les bufetades?
Perquè estic a punt de clavar-te'n una.
Em clavaràs una bufetada?
No.
Coi de…
A veure. I si…?
Puc deixar la caixa i ens hi podem posar,
però no hi ha prou gel antisèptic que ho compensi.
Va, home. Ets tu qui sua.
Ja pensaré una bona pulla.
- I te la fotré de camí a casa. - Ui, quina por.
- Ja t'escriuré. - Esclar.
3 MESOS MÉS TARD
- Hola. - Hola.
BRASIL 2025 ACCÉS TOTAL
Hòstia puta.
- No fotis. - No fotis.
Com…?
Com vas?
De meravella.
Ja som dos.
Sí. Millor, impossible.
Que fort, això de les entrades, oi?
Coses de la burocràcia.
Algú devia rebre instruccions d'enviar les entrades
i no ho van cancel·lar.
Millor per nosaltres.
Sí, exacte.
Havíem tocat fons i ara som al cel.
Som a dalt del gronxador.
- "El gronxador"? - Sí.
És quan puges des de baix i no des del mig.
Per això en diuen el gronxador.
Ningú en diu el gronxador,
només tu.
I és una parida.
Quin espectacle.
Senyores i senyors espectadors d'arreu del món,
benvinguts a la final de la Copa del Món de 2025.
Per molt fotut que hagis estat, jo et guanyo.
Què?
"Com estàs"?
I saps què?
També vol dir "estic bé".
Així que: "Tudo bem?" "Tudo bem."
Ho he llegit a la revista de l'avió.
Quina gràcia. Mira això.
És una app de traducció amb la veu d'en Larry David.
Com estàs? Va bé.
Mola, oi?
Toca fotre-li, va.
Toca fotre-li. Què és això?
- Van escriure "vendes" malament… - Ja.
…a la primera,
així que me'n van donar una altra de franc.
BRAD, EL MÀQUINA DE VENDES
- Bona. - Una per cadascú.
Mola molt.
Si hem de compartir,
vull estar ben…
protegit.
Durant els darrers 39 dies,
48 seleccions s'han reduït a dos:
els herois locals del Brasil i el seu etern rival, l'Argentina.
Han sigut quatre llargs anys, però l'agonia s'acaba aquest vespre.
Què?
Al final sí que tens un Brad de Vendes dins teu.
Suposo que sí.
"L'Elijah dolent."
Només apareix un cop cada dècada.
Com un cometa.
La gent et sorprèn.
VINE PREPARAT CONDONS ULTRAFINS
"Ultrafins"? De debò?
És una ofensa als preservatius de tota la vida.
La gent està embogint.
- Quina cridòria. - I no ha ni començat.
Per fi ha arribat el moment,
la final de la Copa del Món,
on dos dels rivals més forts d'aquest esport s'ho juguen tot.
És el primer cop que s'enfronten a la final del Mundial.
I arrenca el partit. L'Argentina, de celeste,
i el Brasil, com sempre, de groc canari.
Fot-li fort, va!
Falta!
Hauria de ser la nostra mascota,
no un coi de botifarra.
No és una botifarra.
És una linguiça, una salsitxa d'aquí.
Tant és. Hauria de ser la nostra.
No crec que haguessin volgut una mascota en forma de condó amb ous.
Li fotré una puntada als ous al matat aquest.
A punt d'acabar una primera part molt tensa i sense gols.
L'Argentina potser intenta un últim atac
per avançar-se en el marcador. Bona jugada.
L'Alberti s'apropa a la porteria.
Encara dos defenses i els regateja com un esquiador.
- L'Argentina pot marcar! - No!
Gol!
Gol de l'Alberti! Quina definició!
Quina porqueria!
Mare meva.
Mira el titafluixa.
Ep, linguiça!
O millor llengüeta?
Brasil!
A punt d'acabar el partit,
l'Argentina guanya 1 a 0.
Ara segur que es tanquen al darrere
i aguanten la pressió fins al final.
La Seleção es queda sense temps.
Hem superat el minut 90
i som al temps de descompte.
Se li apropa un defensa.
Quina entrada més lletja.
Mort als argentins!
Ara ho entenc.
Ens estan vacil·lant a la cara.
Qui?
Els paios de Champ, amb els anuncis
i la salsitxeta aquí al mig.
Ens intenten humiliar.
Però què dius?
Que no ho veus?
Sembla una cigala enorme
que s'enfot de nosaltres.
Que no, home. A vegades, una salsitxa només és això.
Au, va. És una cigala.
- Tio, no diguis ximpleries. - Ximpleries?
Mira com remena la polla i els ous davant nostre.
Presumint que a ell no li falla el ronyó, com al Jeremy.
Ja n'hi ha prou. Això és absurd.
Si volguessin enviar un missatge,
li haurien posat un condó.
S'esgota el temps i l'afició brasilera no pot ni mirar.
Mireu,
Leo la Linguiça es posa un gorret per animar.
Fill de puta!
Ei, relaxa't.
- Ens ha mirat, tio! - Tranquil.
- Relaxa't. - I una merda.
Tant se val. Ens ho estem passant pipa.
Una aturada espectacular per part del porter.
El brasiler demostra que té uns reflexos de felí.
Després d'aquesta aturada, el Brasil pot aconseguir la igualada.
Via fora!
No! Elijah dolent!
Que vinc, salsitxaire!
Sí, t'agrada, oi?
Para! Que és una linguiça!
Ara fas el cuc?
Elijah dolent!
En Pereira s'obre pas amb habilitat
entre la defensa argentina com una ballarina a l'escenari.
Què fan al camp la mascota i dos fans?
Arriba al frec a frec amb el porter.
El porter cau.
Serà gol. No!
Què ha passat? És de bojos!
Extraordinari. Què caram acaba de passar?
Dos fans han envaït el camp
i han impedit que el Brasil marqui el gol de l'empat
a la final del Mundial.
Una escena absolutament ridícula.
Dos idiotes.
En ma vida havia vist una cosa així.
Els jutges han de prendre una decisió difícil.
Segurament, els costarà Déu i ajuda.
Però no pinta bé per al Brasil.
Segons el reglament, en cas d'interferència,
ja sigui d'un àrbitre, un objecte, un animal o una persona,
i cito literalment, "s'ha de reiniciar el joc
des del punt on hi havia la pilota i sense cap amonestació".
L'àrbitre aplicarà el reglament
mentre els brasilers s'enfurismen per la decisió.
Han robat al Brasil, al país sencer.
Mort als nord-americans!
Què diuen?
Us matarem!
Crec que parlen de tu.
Morireu!
Tranquils!
No és més que un joc!
I aquí s'acaba.
L'Argentina es proclama campiona del món després d'una recta final de bojos.
Ostres.
Cagontot.
Hòstia, tu.
Som a l'infern?
No gaire lluny.
És culpa teva. Com se t'acut saltar al camp?
Au, va. Encara tindríem feina si no fos per tu.
Hauria d'haver sigut la nostra mascota de condó.
Que no era un condó.
Quants cops t'ho he de repetir?
Era una linguiça!
Tranquil. No entris en pànic.
No pas. Ja ho he superat.
Ho veus?
Només penses en tu.
M'ho deia a mi.
Bon dia.
Antônia Costa,
la millor advocada d'ofici de tot el Brasil.
És el que dirà la premsa quan guanyi el cas.
"El judici del segle."
No n'he perdut cap.
Tampoc n'he guanyat mai cap, però, en fi, invicta.
És el seu primer cas?
És el meu primer dia!
Soc la noia nova que posen on volen.
L'últim mico, les engrunes.
"Engrunes"? I nosaltres què som en aquesta metàfora?
No em puc creure que representi aquests animals.
Li farà això al seu propi país?
Perdoni, però vostè no n'ha de fer res.
A veure d'on surt tanta alegria.
Quin pla té?
Mireu, aquest és el pla que…
Si m'ho permeteu, vaig començar dret a la uni…
- A la pública. - A la pública. Deixa'm acabar.
Ma mare creia que seria advocat
i, per portar-li la contrària, no ho soc.
Ara bé, recordo un cas dels EUA contra Humberto Alvarez-Machain…
I recordo un tal Joe Brown que és jutge.
- Ja, és d'una sèrie. I? - Perdoni.
Em deixa dos minuts a soles amb ells, sisplau?
Ens condemnaran a mort, oi?
Sí.
Després de torturar-vos.
Un altre cop? Per què s'hi fica?
Ningú t'ha demanat l'opinió, von Frankenstein.
No li feu cas.
Jo vaig fer el jurament.
Soc la llum que dissipa la foscor de la injustícia,
sigui quin sigui el preu.
"Sigui quin sigui el…"
Perdoni, quin preu? És una advocada d'ofici.
Sí, i què?
Després d'això, no podré passejar tranquil·la mai més.
Ni anar de compres, ni entrar en un bany públic…
Expulsaran ma mare de l'església,
assetjaran el meu germà a l'escola…
- Apa. - Però tant és, tot això.
Tinc un bon pla per treure-us d'aquí.
Un moment.
Dona't per acomiadada, Antonia Costas.
Espera, què fots?
Pensar més enllà de mi mateix.
Hem fet mal a molta gent.
Estàs acomiadada.
- Què? No! - No!
Ves i fes la compra, entra als banys públics, si cal.
Però posa paper a la tassa.
No m'has entès.
Ves-te'n. Ja ens en sortirem.
No se'n sortiran mai.
Perdoni, soc la seva advocada.
Tinc dret a parlar-hi en privat.
Per tant, surti d'aquí.
No ho és. L'acaben d'acomiadar.
Perquè encara no han sentit el pla.
Va, fora!
Nois? Readmeteu-me.
Puc deixar el meu número?
No enteneu la gravetat de la situació.
Ets imbècil. T'has carregat l'única sortida.
No li arruïnarem la vida.
Ja t'adonaràs que els bons actes es paguen.
Deixa'm a mi.
Senhor DeBell. Senhor Lewison…
Els Estúpids.
Els deixo amb vostè.
Brad. Elijah.
Ja, Os Estúpidos.
No feu ni cas d'aquestes grolleries.
Soc en Jessel Cristos, ministre de Defensa.
Ministre de Defensa?
- Déu-n'hi-do. - Mare…
Vinc directe de córrer.
La meva feina, la meva missió,
és mantenir la seguretat del país i dels seus ciutadans.
Per això he vingut ben d'hora,
per assegurar-me que no us passa res.
Ja.
Molt amable.
Endavant, nois.
Sou nord-americans.
Una pregunta.
¿Sou conscients de l'odi que tenim
pels nostres rivals del sud?
El meu fill…
ara segueix l'Argentina.
Es rebel·la així.
No hem parlat des d'aleshores.
Els adolescents poden ser complicats.
Només té nou anys.
Va ser l'Elijah qui va saltar a la pista.
Al camp! Va saltar al camp, sí!
- Li vaig dir que parés! - Egoista.
Calleu ja!
Prou de bajanades!
Quina cara de por.
Deveu pensar que soc un pobre titella corrupte
capaç d'exercir violència gratuïta amb total impunitat.
Sí, em sap greu.
Contràriament a les vostres concepcions culturals errònies,
no us tallaré la mà
ni us tancaré en una masmorra.
I si li paguem?
I tampoc acceptaré cap suborn irrisori.
En comptes d'això…
us deixaré anar.
Que ens…
Teniu.
La porta és oberta.
Agafeu el mateix ascensor.
Baixeu a la recepció i seguiu recte.
La porta giratòria us durà al carrer.
De debò? No sé com agrair-l'hi.
És molt generós i compassiu. Gràcies.
No m'esperava que fos tan amable.
Ha sigut com Jesús. Molt indulgent.
Indulgent? Ho dius de conya?
No veus el que ha fet?
Ens llança directament als llops.
Ens calia una mena
d'escorta policial, saps?
Guàrdies armats que ens duguin a un avió.
Però ens deixa al carrer.
- Hòstia puta. - Enmig del Brasil.
Tens raó. I segur que ens reconeixen.
Jo no passo desapercebut com tu.
- Al Brasil segur que no. - A veure.
Saps què? Ara no t'enfonsis, sents?
Les multituds ensumen la por.
Hem de relaxar-nos i fer com si res.
Tu somriu, fes que sí amb el cap i tudo bem, entesos?
- Tudo bem. - Amb discreció.
- Entesos. - Som-hi.
Merda. Ai, mare.
Vinga.
No sé si podré aguantar el somriure.
Vols fer el favor d'avançar?
- Déu meu. Tothom ens mira. - Perdó.
Ai, mare.
On anem?
- Ni idea. - Fantàstic.
No fotis!
Merda! El mòbil.
- Deixa'l estar. - Què?
Encara em queden 18 quotes!
No el vas pagar al moment?
No, a terminis. Em va semblar una bona opció.
Així és com et collen.
Els Estúpids!
Merda.
Corre!
Ai, mare.
Merda.
De pressa.
Encara hi són.
Qui?
Tot el Brasil!
Entreu!
Senhor Santos, què fa?
No perdre el control.
Fas molt bona fila, Artie.
Vaig estar dos mesos trompa,
però ara fa 23 dies que estic sobri.
Us vull donar les gràcies.
Em vau donar el toc d'atenció.
Sort que tot va bé.
Home, la dona m'ha deixat.
Els tribunals m'han pres la casa, els fills,
perquè he perdut la feina, la pensió, la dignitat…
I no és res comparat amb el mono.
Ja no són les bestioles a la pell,
són les que sento a sota.
Què hi fa, aquí?
Per què ens ajuda?
És part del procés de curació.
És el novè punt.
- Complicitat criminal? - Reparació.
I quin és el pla?
A mi no em mireu.
No he tingut la ment gaire clara últimament.
M'han fet un electroxoc a l'escorça prefrontal
per suprimir l'addicció, així que…
Us escolto.
Artie, ets amic de tota la vida del presidente.
- No us podeu reconciliar? - No.
És el brasiler més brasiler que hi ha.
Qui collons no és brasiler, al Brasil?
El cònsol dels Estats Units!
- Quin geni. - Immunitat diplomàtica.
Agafeu-vos fort.
Collons.
Aprèn a conduir, imbècil!
No cal. Ho fas de meravella.
No he dit res.
Merda!
Ens pot indicar on és l'ambaixada, sisplau?
No crec que parli anglès.
Deixa'm a mi.
Senyors…
Us faré una pregunta ben simple.
Si us equivoqueu,
us rebentaré el cap.
La pregunta és:
dos homes…
Què responeu, oitant o no pas?
Disculpi'm, però no ho he acabat d'entendre.
Podria repetir la pregunta?
Dos homes…
Què responeu, oitant o no pas?
Ha dit…?
Què?
Què vol dir?
És una paraula anglesa.
La pot incloure en una oració?
És molt…
Què responeu?
Oitant o no pas?
Tu primer.
Doncs, "oitant".
Què vol dir "oitant"?
Vostè ha dit…
Perdoni. M'ha semblat que deia "oitant o no pas".
Doncs jo diré que no pas.
Has triat una resposta diferent de la del teu amic.
Això vol dir que un dels dos…
morirà.
Perquè…
us estic…
prenent el pèl!
Us penseu que jo diria "oitant o no pas"?
Vaig aprendre anglès a la Universitat de Mississipi.
Força, Rebels!
Els Rebels, sí, senyor.
Crec que d'allà va sortir en…
- Peyton Manning? Oi? - Eli.
Coneixes l'Eli?
El meu cunyat el va conèixer i no es van entendre.
Ja, diuen que l'Eli pot ser difícil.
- Que el bombin. - Bradley.
- Bé, Brad. - Elijah.
Em dic Pavio Curto Bündchen.
I aquests 800 km² de selva
són casa meva.
800 km? Si que he dormit.
Mig dia. T'hauran de fer una ressonància si tornem.
Mireu, aquesta casa, el càrtel, tot el país…
No hi ha res al Brasil que no pugui posseir.
Vosaltres inclosos.
Si volgués,
us podria disparar tres bales a la polla,
tallar-les amb un matxet,
carregar-les a la pistola
i disparar-vos-les al cap.
Si puc triar, dispara'm primer al cap.
Després fes el que vulguis amb la polla.
Entesos.
Jo diré primer la polla.
No m'entusiasma, però almenys seguiré viu.
De moment, ni al cap ni a la polla.
Us deveu preguntar per què us he "negrestat".
Sí.
Segur que en té motius. Vigila què dius.
Per cert, que bonica, la casa.
- És preciosa. - Té llum natural.
L'hauríeu d'haver vista abans.
Era un pou de merda.
Selva tropical per tot arreu,
els indígenes cagant per terra…
Els vaig expulsar a tots.
Vaig cremar 400 km²,
hi vaig instal·lar una piscina, una pista de pàdel
i una… Com en dieu? Fossa "comunista"?
Una fossa comuna. En diem així.
Em sento com un dia de pluja.
Fa massa calor?
No, estic bé.
No, estàs suant.
Soc un amfitrió pèssim.
Es va espatllar l'aire
i li vaig demanar al Nando que l'arreglés,
però veig que encara no ha acabat de fer la feina.
Perdoneu-me.
Era un agent infiltrat.
O almenys, això semblava, els últims anys.
Però he de dir
que sovint confonc la vibra de policia infiltrat
amb la d'aguantar la caca,
perquè la cara és molt semblant.
Endueu-vos-el.
A la fossa comuna?
No, al riuet de conte. Esclar que a la fossa!
Li voldria oferir una disculpa en tres parts.
No hauríem fet el que vam fer si haguéssim sabut
quant adoreu el futebol.
Creus que m'importa el futebol?
Me la porta fluixa, el futebol.
De fet, el detesto.
És un joc estúpid.
Heu vist què passa als bars quan algú marca un gol?
És un esdeveniment.
I això és perquè no passa mai!
I la comèdia que fan els jugadors amb les faltes?
Homes fets i drets que reben una empenteta
i sembla que hagin rebut un tret.
Per fi algú que ho entén.
Però tinc un problema.
El meu odi pel futebol
és equivalent
al meu amor
pels diners.
No soc materialista.
No són els diners,
sinó les coses que puc comprar
i com et permeten controlar la gent.
Ja.
Per això, tot i que detesto el futebol,
vaig apostar una pasta
a la final del Mundial.
Quants diners li hem fet perdre?
Quant he perdut?
He guanyat, hòstia!
Vaig apostar pel resultat!
Si el gol hagués entrat,
hauria perdut 30 milions de reals.
Però n'he guanyat 30.
Això són 60 reals al gronxador!
- El gronxador! - Sí, quan…
Com ho diria? Quan vas de molt avall a molt amunt.
Ja ho sé. Ell creu que són bajanades.
Ara ho començo a entendre. El gronxador ha gronxat.
I és un gronxador gegant.
I tot gràcies a vosaltres, bandits.
Encantats d'ajudar-lo.
Com…? Senhor Pavio Curto…
Digue'm Curt.
- Curt? - Curt.
Curt, només per confirmar-ho: ens has segrestat per…?
Per fotre gresca!
- Qualsevol persona? - Qualsevol.
Digue'm el nom i el mato.
Com a regal, gordinho.
Ostres, m'ho he de pensar.
La meva cap, la Burgess.
No, el meu metge.
- El metge? - Sí.
El malparit sempre em jutja.
I com es diu?
No ho apuntis, encara.
Només estic llegint la carta en veu alta, no demanant.
Algú més?
Brad?
Brad.
Ei.
Que amable, el Curt. Ens deixa dutxar i aquesta roba.
- Mira això. - Genial, però mira la tele.
MALSON FUTBOLÍSTIC AL BRASIL
I ara, el cas insòlit, si bé no sorprenent,
de dos estatunidencs descontrolats a l'estranger.
ELS ESTÚPIDS
Són en Brad Lewison i l'Elijah DeBell,
exempleats de Blau Reial,
l'empresa de condons fallida.
- Ho veia i no m'ho creia. - Au, va!
D'en Brad sí, esclar, era només qüestió de temps.
Però l'Elijah?
- No fa gens per a ell. - No ho vull mirar.
Què en pensen, del que ja s'anomena el Fiasco a Rio?
Sincerament?
M'avergonyeixen.
Els EUA han fet grans coses per l'Amèrica del Sud:
la lluita antidroga, el control d'eleccions…
ELS EUA OPINEN
Tot això s'ha esvaït, no en queda res,
per culpa d'aquests tanoques.
Però el seu enuig no és res comparat amb la ràbia
que assola el cinquè país més gran del món.
Si pogués, pelaria aquests imbècils!
És només qüestió de temps!
I els pelarem!
Aquesta humiliació per als EUA
és una tragèdia per al Brasil.
Torno la connexió, Alexi.
Tots els fanàtics del futbol del Brasil
busquen en Lewison i en DeBell.
- Dos ciutadans impulsius… - Bla, bla, bla.
Tot el Brasil us vol castigar.
Però no mentre jo visqui.
- Ho veus? - Més xampany!
- Ets un gran, Curt. - Gràcies.
Aquí estarem protegits.
- Calma't. - Sí, el xampany és la resposta.
- Ei, hola. - Hola.
Ets l'americano, oi?
Sí.
T'agrada el karaoke?
Carai, sí.
I les tetes?
Una miqueteta. Són preguntes trampa?
Em cantes una cançó, gatinho?
No ho sé. És que no…
Sisplau.
- Entretén-me. - És que…
- Només una cançó. - No canto als karaokes.
Canta'm una cançó, hòstia!
I no entenc que tallessis d'arrel.
Vas fer com si entre nosaltres no hagués passat mai res.
Ja no em cal el teu amor.
Ara sé que no era més que una ficció.
Quan penso en tot el que em vas fer, sento decepció.
Sempre em feies creure que la culpa la tenia jo.
I ja no vull viure així,
analitzant el que diu un cretí.
Segons tu, ho havies superat
i no havia de preocupar-me per una relació del passat.
No entenc que tallessis d'arrel.
Vas fer com si entre nosaltres no hagués passat mai res.
Ja no em cal el teu amor.
Per tu soc un desconegut i jo…
Bravo! Espectacular! Us estimo!
Sou uns genis.
Ara us vull recompensar
amb qualsevol cosa que vulgueu del món. Va, digueu.
Podem tornar a casa?
Gairebé qualsevol cosa.
No podreu sortir mai.
Ja heu vist què us volen fer els brasilers, oi?
És massa arriscat.
Se us acut alguna altra cosa?
A mi sí.
I l'hem batejat
el Sentinella Test…
El Piloter.
Es diu el Piloter.
Perdó.
Com és que no ho havia pensat mai ningú?
¿Saps què,
Elijah?
No m'havia imaginat mai en el negoci dels condons.
És un sector tèrbol.
Li hauria de dir a ma mare que…
trafico amb meta,
però tô dentro.
Que m'hi apunto.
De debò?
Que t'hi…?
Via fora!
Ja era hora, collons!
Per fi una protecció total
pels meus testicles exposats!
Tant em foten, els teus testículos.
Però imagineu-vos
quanta cocaïna podríem ficar en aquests condons.
Ens els empassem i els passem.
Ho petaries.
Serien com unes salsitxes enormes de cocaïna amb mandonguilles.
Revolucionarà el sector.
Comprovem si és tan resistent com dieu, us sembla bé?
Una pregunteta.
I si tinc unes arcades molt intenses?
Doncs potser voldrà dir que el condó no serveix per a això
i que ens has fet perdre el temps a mi i a la meva família.
I que potser hauria de fer una pilota de futebol
amb les teves galtes.
Agraeixo la sinceritat.
D'una sola tirada.
Sí, esclar, tot sencer.
Au, va. Ja saps que se'm tanca la gola.
Doncs no el masteguis, hòstia.
Mira que bonic.
Quina bona tècnica.
Els exercicis funcionen.
Suposo que no és la vostra primera vegada, no?
Cap a dins.
Aquesta ciutat
l'hem alçat amb rock and roll.
És Jefferson Starship?
Només Starship.
- Li van treure el "Jefferson". - Ah, sí?
Que passa res?
Hi vols posar una mica de tabasco?
No té prou gust?
No és tant pel gust.
És perquè m'he d'empassar tota una botifarra amb les pilotes
plena de cocaïna que em podria escanyar.
Ho entenc perfectament.
Salsa holandesa?
Ja ho tinc.
Bravo!
Sí!
- Tornem a la festa. - Com t'ho has fet?
Ep, Brad, com te l'has empassat?
- Adeu! - Fàcil, només l'has de xuclar.
- Tornem a la festa! - Gaudeix del càrtel.
Quin parell de sonats.
I amb molta iniciativa.
Quina merda, tu.
Temps. Perdoneu.
És la Gisele?
Va, explica.
És una de les teves conquestes?
¿Per què hauria de voler conquerir
la meva germana?
¿La Gisele…
és la seva germana?
Pavio Curto Bündchen.
Gisele Bündchen.
A les trobades familiars
tots deien que jo acabaria
fent de supermodel
i que ella dirigiria el càrtel.
Però el pare ens va dir que un dels dos havia d'anar a la universitat
a estudiar tràfic de cocaïna.
Com que era el gran,
vaig fer el que calia.
Vaig renunciar al meu somni,
perquè ella complís el seu.
I li ha anat bé, sens dubte.
Però jo hauria sigut millor.
Hauria pogut unir el món sencer
en el seu desig per mi.
Però ella sempre volia cridar l'atenció.
Encara avui s'envolta d'aduladors.
- Oi que sí, nois? - Sí.
Cap…
- Ensenyi-l'hi. - Sí.
No.
- Ensenyi-l'hi. - Si no ho vol veure.
Ensenyi-l'hi.
Que no l'interessa.
Sí que m'interessa. Això pot esperar.
Ho ha de veure.
Sisplau, Curt.
Dois minutos. Espera'm aquí.
No sé si podré. Estic embafat de la cuca de coca.
Quina llàstima.
Sempre he volgut follar-me una bona polla americana.
Ho podem fer tot menys això?
Segueixes sent preciós.
Podria haver sigut el millor!
Sí.
Tens tres segons per empassar-te-la.
Home, dit així…
Interessant. Primer les pilotes. No ho hauria dit mai.
He pensat que, si els ous passen primer,
la resta segur que hi cap.
Pel Piloter!
El Piloter!
Elijah, una pregunta.
Ara veig la semblança.
Almenys els cabells, oi?
I el teu amic?
En Brad? No ho sé. Se n'ha anat amb…
- La dona amb qui ha marxat, l'Emília… - Sí?
És la dona d'en Pavio Curto.
La seva dona?
Mira, el cap ha follat molt en la vida. Però molt.
Tant, que se n'ha acabat afartant.
Per això, per mantenir la flama viva,
l'Emília coneix un altre home, el sedueix,
aleshores el Pavio els descobreix
i es posa com una moto.
I ells carden mentre torturem el paio
amb una ampolla de cachaça al cul.
- És una moguda. - Sí, una bona moguda.
Nois, doneu-me un minut.
- Ets taure? - Això t'encantarà, Brad.
- No sé jo si… - Ei, Brad.
Dona'm un piloter de la ronyonera, va.
Has de sortir del llit! Treu-te-la de sobre ara mateix!
Emília!
Aquest americano t'ha forçat?
Sí, m'ha forçat.
I ara! Tot al contrari. Em volia fotre un bon clau!
Brad, Brad, Brad.
Ara ja sabem què passa.
Jo no, de fet.
Tu sí? Què coi…?
És tot un malentès.
Quan m'has dit "gaudeix del càrtel",
creia que volies dir ella.
¿Has pensat que t'oferia la meva esposa
per ficar-li el pinto a la seva barrigão?
No sabia que estàveu casats.
- És tan amistosa que… - Esclar.
Sí que ho és. Ho portem a la sang.
Al Brasil som així!
El seu exmarit encara s'està descomponent a la fossa comunista.
Maridet del meu cor,
com repararàs el meu honor?
Amb una miqueta de sang i fetge.
Vas tan calent com jo?
Un moment. Temps mort.
Pensava que érem col·legues.
Davi, Benício, us quedareu aquí plantats?
No ets amic meu, desgraciat.
Vinc d'una família d'amants del futebol.
Perdoneu, eh,
però, per enèsima vegada,
no és més que un joc!
Sí, i tu hi perdràs.
Mata'ls.
Bé, fornicador, prepara't per morir.
Comença l'analismo.
Nois, col·loqueu-lo en posició.
Què?
Deuen ser del càrtel rival, els Cardoso.
No pararan fins que ens matin a tots.
Sisplau, dispareu-los
a la polla per mi.
D'acord, farem tot el que puguem.
Fes-me un petó.
Què?
No, no, no.
Que no et passi pel cap.
No te'ns moris aquí, Curt.
Queda't aquí. Aquí mateix.
No sé per què ho he dit.
És el millor que podia passar.
Hem de fotre el camp.
- Va, som-hi. - Sí, ja.
Mare meva.
- Hòstia. - Som-hi.
Compte, no caiguis a la fossa comuna.
Ep! Avís per embarcar.
Vinga.
Hòstia.
Collons, tu.
Hi deu haver cent milions de dòlars en cocaïna!
Sí, i uns 5.000 a l'estómac.
Ara ja deu anar per l'intestí. Ho notes?
De pressa! Marxem!
Hòstia, estic inhalant coca.
No m'havia drogat mai.
La llei de Murphy.
Per fi ens deixa convidar a la festa
noies amb biquini i…
No et fa mal la panxa?
Deu ser la salsa de carxofa.
No, espera.
És la cocaïna!
La cocaïna!
Quina puta merda.
No només tenim una titola a dins,
sinó també dues pilotes.
Tot per culpa dels americans.
Què diuen? Què cony està passant?
Espera.
El meu marit abaixa la guàrdia un minut i ara és mort.
I tot per culpa d'aquells subnormals.
Els esquarteraria en mil trossets
i me'ls fotria com cacauets de camí al Paraguai.
El més alt, en Brad…
Quin tio més superficial.
Es pensava que tenia alguna cosa a fer amb mi.
Zero química.
Com si el meu germà em fotés el cap a la pitrera.
Ha tingut sort.
Dos minuts més i l'haurien torturat
amb una ampolla trencada al cul.
I l'Elijah?
Feia pinta de tenir-la molt petita.
Quin neuròtic.
Però no n'hauria de fer tanta burla.
El TOC és una merda.
- Saps què? Deixem-ho. - Dona-m'ho. No me'l…
Què ha sigut això?
- Estàs bé? - Sí, estic bé.
No puc respirar, tio. Estàs bé?
- Hòstia. - No trobo el mòbil.
- Ja està. El tinc. - Què?
- Just aquí. - Perfecte, gràcies.
Per favor.
Quin mal, cony.
Calla.
Saps què?
Em sento de puta mare.
És per la coca.
Déu-n'hi-do.
Diem unes paraules?
Per qui?
¿Pels assassins que ens volien matar
i faran que ens matin si esperem que arribin els altres?
Ja diré les paraules més tard.
Au, va. Continuem.
Hòstia. Què collons?
- Merda! - Què?
- Crec que m'he fotut la cama. - No, home. Va, seguim.
Som enmig de la selva.
- Hòstia puta. - Què?
Res, però no miris.
- Hòstia, ara només penso en mirar. - Doncs no…
Per favor. El genoll!
La meva àvia diu que, arribats aquí…
Ajuda'm abans que la coca deixi de fer efecte.
Tens raó, perdona.
Abans de posar-m'hi, vull dir una cosa.
Brad,
t'estimo, tio.
És cosa de la coca. Jo també. Va, el genoll.
- Què esperes? - Ho dius per la coca?
- Jo ho dic de debò. - El genoll.
Molt bé. Estàs preparat?
- És l'altre. - Ui, sí.
Cap aquí? Cap allà?
No crec que funcioni. Hòstia puta!
Collons, quin mal!
Te l'he arreglat.
Mare meva.
Me l'has arreglat. Gràcies.
Jo també t'estimo.
Què?
Sé que fa mala pinta.
Amb compte, a veure si funciona.
Sí.
Vas bé?
És perfecte.
Me n'alegro.
Per sortir de la selva…
No hi ha cobertura ni GPS.
Però sabem que anaven a l'oest cap al Paraguai.
I el sol surt per l'est…
Per sota l'equador, no.
No diguis bajanades. El que hem de fer
és caminar en direcció contrària a l'albada
i córrer fins que arribem al Paraguai.
Paraguai, quins bons temps, sí!
Guai del Paraguai!
- Molt bé. - Creus que estem avançant?
No, crec que no.
I sense els paquets de coca…
- …començo a sentir… - No ho diguis.
- …que estem ben fumuts. - Que no ho diguis!
És de bojos, oi?
Quina ironia. ¿Saps que em feia pena
pensar que talaven massa superfície de selva?
Ara començo a pensar que no n'han talat prou.
Saps què?
Recordo que vas esguerrar un parell de dinars amb aquesta merda.
Et tallo el rotllo, Brad?
Saps què? Pensava que l'Steve era un sòmines.
Però no. Ets tu.
Has sigut sempre tu.
Tio, quan la gent riu, no riu amb tu.
S'enriu de tu.
No has pensat mai que "de Vendes" podia ser pejoratiu?
Saps què? Potser s'enriuen de mi,
però a tu no et poden veure.
"La norma diu…", "arribo d'hora",
"he marxat tard", "he netejat el microones",
"els llepo el cul a tots". I com t'ha anat fins ara?
O sigui que tot el que m'has dit abans…
Ja t'he dit que era per la cocaïna, d'acord?
Parlant d'això,
ens en caldrà més si volem sobreviure.
No, jo no penso bufar més.
De debò? I d'on traurem l'energia que necessitem per sortir?
Però no… No m'esnifis!
Vols energia? Doncs agafem-ne de la de debò!
La de debò s'acabarà aviat!
Llevat que tinguis un xai amagat.
Necessitarem bufar una mica.
Crec que sé d'on treure'n.
No fotis.
Sí, fes-me un favor.
- Fes-ho allà, vols? - Sí, perfecte.
- I, Brad? - Digues.
D'això que farem, no en parlarem mai…
Tranquil. Només farem caca.
Doncs m'hauràs d'ajudar.
Sí, m'ho enduré a la tomba.
Crec que no podré.
Jo tampoc.
Tot i que han sortit força nets.
És pel seu disseny.
El làtex patentat que hem fet servir
rebutja qualsevol contaminant, especialment la matèria fecal.
Si que hi tens traça, sí.
Sí, jo i les meves merdes.
Amb la gent és diferent.
Almenys a tu t'importa la gent.
Ja és més del que puc dir de mi.
Sento que no he arribat a encaixar en cap grup de gent enlloc.
I això és el que admiro de tu.
Que no intentes encaixar. T'odien i t'és igual.
- No m'odien. - Creu-me que sí.
T'ho dic com un elogi.
Vol dir que tens personalitat.
Jo no faig més que somriure i donar copets a l'esquena.
Un llepaculs amb seguretat social.
"En Brad, de Vendes."
Segur que m'ho posen a la làpida.
Que consti
que ets molt bo en la teva feina.
A més, crec que no tindrem làpida.
- Hòstia puta! - Hòstia puta!
S'ha fotut els dos condons de coca.
Sort que no hi havia merda. S'hauria posat malalt.
Hòstia, no has vist L'os viciós?
No vull veure un cocodril fora de si per la coca brasilera.
Crec que és un al·ligàtor.
- Tant hi fot, si se'ns cruspeix. - Ja.
Hòstia! Que ve directe!
És mort?
Crec que he sentit com li explotava el cor.
Sí!
Ha explotat, sí!
No m'ho crec! Espera.
Has tastat mai els "cocotacos"?
Vols dir les "al·lietes"?
Segur que és un al·ligàtor.
"Caimanduca." Doncs m'ha agradat.
És com un pollastre musculat.
¿Creus que en el món dels al·ligàtors
devia tenir un nom?
"En el món dels al·ligàtors"? Què collons dius?
Què? Els animals es comuniquen.
Potser es posen noms entre ells.
Ara em sento fatal. Ens hem cruspit en Lenny.
Ei, para.
Ho has sentit?
Ostres! Deuen ser els amics d'en Lenny, que venen a venjar-se!
Calla.
¿Saps que hi ha tribus
que no han vist mai altres humans?
No, en Pavio Curto els va expulsar per cagar-se-li a terra.
No crec que els fes fora a tots. Segur que hi ha…
I ara? Digue'm que ho has sentit.
Has sigut tu.
- No he sigut jo. - Què?
Quiets!
Què hi feu, aquí?
Que fort!
Sou dels Estats Units?
Ja no.
Som ecofonamentalistes apàtrides.
- Mola. Ja ens va bé. - Sí.
Erradiquem el tràfic d'animals. Sou caçadors?
Què? I ara! Mira com anem vestits.
No menjo ni caça ni ous escalfats.
Diuen que és la millor manera de menjar ous.
Els ous escalfats redueixen el colesterol.
Això diuen.
Al súper els venen amb una recepta pàleo. Boníssims.
Sí! I heu provat els ous Benedict Cumberbatch?
- No. - Tenen molt mala pinta,
però, quan els tastes, mare meva! Són collonuts!
I què hi feu, aquí?
Ara riureu.
Ho explico jo? No, tu, va.
Un càrtel ens ha utilitzat de mules.
- No ho sabíem. - I hem fugit a la selva.
I la dona del narco aquest
se li ha insinuat i se l'ha endut al llit.
- Se'l volia fer. - Però era un rotllo
que tenien entre ells i m'hi han implicat.
I ell pretenia torturar-me ficant-me una ampolla al cul.
Tota una moguda.
I ho has fet?
No, perquè acabava d'empassar-me un condó gegant.
Jo també. Però a mi no se'm volien follar.
Per cert, soc en Brad, de Vendes.
Julie.
Patxouli Julie.
Apa.
Condons.
Hòstia. Ja sé qui són!
Os Estúpidos!
Sou aficionats al futbol?
El que heu fet és increïble.
Activisme en estat pur.
Sabotatge! A nosaltres ens encanta, també.
- Sou uns herois! - Sí!
Nelson Mandela, Che Guevara.
- Via fora! - Sí! T'ho he dit!
Tots pensant sempre en el futbol.
S'ho prenen massa a pit.
A vida o mort.
I no, tio. És una bajanada.
Això és el que diem nosaltres.
A cagar, el futbol.
La vida i la mort de debò passen aquí, a la selva.
Els capitalistes intenten destruir aquesta zona
sense cap consideració pels indígenes i tota la vida d'aquí.
Parlant d'això, us presento el Yarimoey.
És un xaman local que ajuda en la missió.
Un plaer, Yarimoey.
No.
És Yarimoey.
Ho has de dir cantalejant.
Un plaer, Yarimoey.
Apa.
Saps que jo també soc força ecologista?
Ah, sí?
Sempre reciclo les càpsules de cafè,
perquè no acabin en un abocador.
I com les recicles?
Les llenço al contenidor blau
i la planta de reciclatge fa la resta,
tancant el cercle de la vida.
Sé que no és al mateix nivell que el que feu vosaltres.
O sí, en certa manera.
- I a què et dediques? - És poca cosa.
Soc l'inventor d'un condó que cobreix els ous.
Potser canvia el món.
Doncs aquest no serà client vostre.
- Per què…? - Té uns ous diminuts.
D'aquests que es fiquen cap a dins.
Sí, en diuen testicles no descendits.
Però funcionen. No es veuen i prou.
A vegades, els ha de desenterrar amb una pala.
Doncs ell té una cigala descomunal. És grotesc.
No em fa res que ho escampis.
Va, doncs quedem més tard.
Farem festa, ballarem, follarem, cantarem…
- Perfecte. - Sí?
- Follarem? - Sí.
És cert que el pla promet,
de debò, però hauríem d'anar tirant.
Demà a primera hora
us durem pel riu amb el rai.
Està ple de sucs i menjar de tota mena.
Perfecte, gràcies.
I, quan arribem al mar,
algun vaixell us durà a casa.
I serà un bon vaixell,
no un d'aquests que trafiquen amb persones.
Perdona, però no he entès res.
Què ha dit?
No n'estem segurs.
Encara hem de dominar la llengua d'en Yarimoey.
Yarimoey.
M'encanta, tu. És una passada.
Deu ser l'última persona que parla la llengua!
- No té cap sentit. - Exacte.
Qui ens hauria dit que acabaríem en una festa així, oi?
- Aquesta gent mola molt. - Voleu huasca?
- Que interessant. - No.
No, res d'ayahuasca.
Ja, nosaltres també n'hem pres massa.
Ei,
en vols una mica?
No, gràcies.
Té fòbia als gèrmens.
Ben fresc.
Dona-n'hi un de fresc.
És l'Ed, el dels gripaus.
Hola, Ed. Et dediques als gripaus?
- Com vas començar amb això? - Mola.
Agafes…
Primer…
Agafes gripaus i prou.
Ah, mola.
Però jo em referia a la part més tècnica:
les dosis, les interaccions químiques, els nivells de toxicitat…
He de fer una trucada.
- Què? - Ara torno.
Brad.
Ei, Brad.
Què?
On vas?
Què vols dir?
A fer-li una demostració del producte.
Per què no intentes lligar-te la Paulina Pastafari?
La que té les aixelles com una barberia d'Armènia?
Sí, aquesta.
No, gràcies.
El pèl és natural.
Aquí la natura és el més natural. Va.
Dona'm tres minuts.
Tens amnèsia que et deixa imbècil, o què?
Recordes l'últim cop?
Gairebé acabes amb l'anus rebentat.
Perquè vas voler presentar-los el condó.
- A en Curt li va encantar. - Ei!
Tu també vens?
- Ei. - Guai!
Aquí hi ha un lloc perfecte per fer l'amor.
Li has vist els talons?
Semblen patates rostides.
No li cardaré els peus!
Potser sí, però fluïm una mica.
- Va, home! Deixa't endur! - Entesos.
- Va, nois, mireu que bonic. - Brad…
Aquí és on feu l'amor?
Sí.
I on deixem els caçadors que enxampem.
Hòstia puta!
Els pengem com a avís per a la resta.
Que bé.
I què van…? És per caçar furtivament?
Com han…? Per què són morts?
Pels caimans negres, sobretot.
Caimans negres?
Sí, són com al·ligàtors.
Ja t'ho deia.
- Ha dit "com" al·ligàtors. - Ja.
Són uns rèptils preciosos, majestuosos
i en perill d'extinció.
Els caçadors els maten per les urpes.
I vosaltres heu matat els caçadors?
Sí, per força. Ho vam provar a les bones,
però no va funcionar. Per tant, ull per ull.
Si mates un dels animals que protegim,
et matem. Així de simple.
Ningú pot negociar.
Ningú?
- I si ets el papa i…? - Ningú!
Ja pots ser la Greta Thunberg,
que, si mates un d'aquests animals, ets mort! Mort!
I ara, a cardar.
I ells ens miraran?
Ja, fa cosa,
però, d'alguna manera, així els honorem i ells, a nosaltres.
Deixant que ens mirin cardar?
Sí, jo en dic els avantatges de ser assassinat.
Parlant de mirar,
allò d'allà és una càmera?
Ah, sí.
En tenim per tota la selva.
Però ara ningú ens està mirant.
Estan revisant les gravacions
perquè hem perdut el senyal del nostre caiman preferit, en Morey.
Mira, sí que tenia nom.
Ens disculpes un segonet?
- On vas? - A posar-me el condó.
Ja te'l poso jo.
És que és molt difícil,
perquè també agafa els ous, però ja m'ajuda ell.
No és tan difícil. Hi entren perfecte.
És que soc tímid.
Doncs digue-ho. No deixis malament el producte.
- Tornem de seguida. - Entesos.
Encara pots córrer?
Pobre de mi si no. Vinga!
- Per favor! - No!
Hòstia! Les urpes són boníssimes. Tasta-la, tio. Ja veuràs!
Cagondena!
- L'urpa és la millor part. - Pica de mans, va!
Merda! La Julie ens farà matar-los.
Sip!
"Sip"?
- És que… - "Sip"?
És tot el que tens a dir?
M'estic tornant boig, tio!
Vaig venir per protegir la selva,
fer ayahuasca i fer-me la Julie,
no per matar caçadors.
I jo, però amb nosaltres no carda.
Quina merda, cony.
S'està tirant tot Déu, això sí.
Bé, no tothom.
Tothom.
En Yarimoey?
Sí, en Yarimoey.
Però si té cent anys!
Com cony se li acut?
Ja, tio! I m'ha dit que té la fava bifurcada.
Què vol dir això?
S'ho ha fet ell o és perquè és vell?
Què li ha passat a la Julie?
A Calabasas era una tia collonuda.
Ara carda amb vergues bífides i mata caçadors?
Ei, heu vist aquells dos?
Anàvem a sucar, però han…
No t'enganyaria mai amb el menjar.
- Ja veig que t'agrada. - Què?
- Sí. - I saps què més?
Fa bons massatges d'esquena.
Deixa'm provar.
- Espera, que et pentino. - Sí, va.
Deixa'm a mi.
No m'ho pensàveu dir?
- Sí, esclar. - I tant.
Ara sortíem a pelar els malparits.
Són homes morts!
Homes morts, Julie! Ben dit!
Allà! Hi ha un rai! Corre.
Sí, va!
Mateu-los!
Collons!
Què cony?
Si no remem,
acabarem penjats i morts veient com carda!
Us penjarem, malparits!
Dispareu!
Merda!
Idiotes! Us falten collons! Els heu deixat escapar!
Sabeu per què no cardem?
- No ho havíem pensat. - I una merda!
Tothom us ha sentit a la cabana!
Sí que ho havíem pensat.
Toca't els ous. Va, Yarimoey.
Yarimoey.
Calla, cony!
He de follar per treure'm la ràbia.
Continuem sense cobertura.
Seré un altre home.
Si sortim vius d'aquí.
- Calla, va. - De debò.
No ho dic de broma.
Ja ho veuràs. Li fotré filet al pebre.
I jo posaré pebre al filet.
Ei, Brad.
Morirem aquí, oi?
Totalment.
És la realitat.
Són bons coixins els condons, oi?
El bufet de cortesia.
Vols més aigua de coco?
No, gràcies. De fet, he de pixar.
Què passa?
Pànic escènic.
Et pots girar?
Estàs d'esquena. Com saps que et miro?
Noto com em mires.
Saps què?
Val més que conservem el pipí.
Si ens quedem sense aigua, no morirem de set.
Però què dius? El pipí no es beu.
No vull tenir el rai ple de pixat. Tira'l.
L'orina és totalment estèril.
Tant me fot. Tira-la. Fot fàstic.
Entesos.
Mira, tio. Aquests peixets beuen del meu pipí.
Què?
Mira.
Hòstia! Són els peixos del pipí!
Quins matats.
Sembla que somriguin.
Espera.
En parlaven a la National Geographic.
Hòstia puta!
M'ha anat d'un pèl!
Treu-me'l!
- Fes-ho tu. La tita és teva! - No puc, hòstia!
Si no pressiono amb les dues mans, se'm ficarà!
El tio no afluixa. Sisplau!
- Treu-lo! - Collons.
Sisplau! Treu-me'l!
- Va, tio! - D'acord. No et moguis.
Rellisca massa. No el puc agafar.
Si la poses dura, potser l'escanyes.
Com vols que se'm posi dura? Tinc un peix a la polla!
Fes servir la imaginació.
Quina fantasia sexual tens?
Ara mateix, treure'm el puto peix!
A veure. Cridar no ha inspirat mai ningú a treure un peix de la polla d'un amic.
- Amb les dents. - Amb les…?
Amb les dents, sí.
- No! - Va, tio! Treu-me'l ja!
Mossega'l tu!
Com? Digues.
Estira-te-la i inclina't.
Et penses que, si ho pogués fer, no ho sabria a hores d'ara?
T'ho suplico! Ets l'única esperança!
Sigues un home, va!
Elijah, sisplau! T'ho suplico.
Verge santa!
Sí!
- Para de dir "sí"! - Perdona.
Ostres, tu.
No em toquis!
- D'això, no en parlarem… - Mai de la vida.
T'ho prometo, guapo.
Per favor.
Necessito estar sol un moment.
AGUANTA RECORDA QUE ETS UN FENOMEN!
XARXA 5G
Hem localitzat els objectius.
Un vaixell!
Brad!
Brad. Un vaixell. Desperta't!
Ei!
Hòstia.
- Aquí! - Aquí!
Estem salvats.
Aquí!
Ei!
Aquí! Estem vius!
Hòstia puta. És el Jessel Cristos. Mira!
- Rema, rema! - Ai, mare.
Rema!
- Per l'amor de Déu. Què…? - De pressa!
Estúpidos de debò.
Pugeu al vaixell.
Per què? Perquè ens tornis a "deixar lliures"?
No m'agrada blasfemar,
però fes-te fotre, Jessel Cristos!
Teniu alguna idea d'on sou?
"El meu temor més gran és que la injustícia
afecti la gent que no s'ho mereix,
sobretot, quan jo estic al càrrec."
"No us passarà res d'injust."
L'accent és una mica racista?
- Justa la fusta. - Em sap greu.
- Estic explorant el pebre. - A veure.
Farem el següent:
tornareu amb mi,
us declararan culpables
d'esvair els somnis de 500 milions de persones.
Anireu a presó i fareu treballs forçats durant un any.
I després, si sobreviviu,
sereu lliures de tornar a casa.
No.
Això és el que farem, senyor general:
se'n tornarà amb aquesta banyera verda escanyolida
allà d'on ha vingut
i lliurarà aquest missatge d'Os Estúpidos.
Els dirà a la gent del Brasil
i a la resta de fanàtics que només es trempen amb el futbol
que ens sap molt i molt de greu.
Però…
no deixa de ser un joc
i ja hem pagat prou.
Molt bé.
Faré arribar la teva sentida disculpa.
També els diré què ha passat després de disculpar-vos.
Que tu i el teu estimat amic us heu escapat cap al mar
en un intrèpid rai de fusta
riu Iguaçú avall.
M'agrada.
Serem herois nacionals. Tots hi guanyem!
Tracte fet. Gràcies!
Som-hi, Paulo!
Li has vist la cara?
Amb dos testículos, amic meu.
No hi estic acostumat.
Ho vull fer més sovint.
Espera un moment. Què ha…?
Com ha dit que es deia el riu?
Crec que Iguaçú o una cosa així.
Recordes la revista de l'avió?
Hi havia un reportatge sobre…
- El riu Iguaçú. - No.
No era el riu Iguaçú.
Eren les cascades d'Iguaçú.
Les més altes.
Del Brasil?
No, del món!
- Hem d'arribar a la riba. - Hòstia!
De pressa.
Vinga!
Aquest rem no serveix per a res!
Vinga, va!
Mare meva.
Merda.
Hauria de girar! Per què no es mou?
No gira ni un mica, hòstia!
Espera, els condons.
Què?
Com a maneguets.
Preparat?
Brad!
Brad.
Brad. Ja ha passat, tio.
Va, amic.
Brad. Va, home. Escup.
Vinga, company.
Respira.
Respira, Brad!
Sí! Brad!
Vinga, tot fora.
No tens gèrmens, oi?
Estàs de conya?
Calla.
Ho has sentit?
- El què? - Ostres.
Merda!
No fotis!
Un moment!
No! Alto el foc!
Espereu. Un moment.
No dispareu.
Deixeu-lo anar.
Deteniu-me a mi.
- Va, home. - No.
El que està fet, està fet.
Aquest home no és culpable.
És una mica tòtil? Oh, i tant.
Però encara té moltes coses per inventar.
Coneixent l'Elijah,
ja us ho asseguro:
salvarà moltes més coses, a part dels testicles.
Si heu d'impartir justícia, impartiu-me-la a mi.
Ei.
Perdó per ser tan dramàtic per treure't el peix del pardal.
Tranquil.
L'Iguaçú no és tan sols un riu.
És una frontera.
Benvinguts a…
L'Uruguai?
- Ostres, tio. Som a l'Uruguai. - T'equivoques.
És l'Argentina.
Les banderes s'assemblen molt.
El nostre país us ha intentat salvar
des que vosaltres ens vau salvar.
De debò? Doncs no ho semblava.
On carai éreu tot aquest temps?
Nosaltres?
Què coi…?
Antônia? Com…?
Em dic Isadora Cortez
i soc agent de l'Agència Federal d'Intel·ligència.
Ets una espia?
Des que us van detenir, dirigeixo l'Operació Estúpidos.
Nois, només calia que em féssiu cas a la presó,
però em vau acomiadar abans de sentir el pla.
Ell et va acomiadar, no jo.
Per protegir-la.
Quanta raó. Els bons actes es paguen.
- T'ho deia. - Sí.
Teníem un equip de rescat preparat per treure-us del Brasil,
però sempre anàveu una passa per davant.
Un moment. La gent que ens perseguia pel carrer?
No, allò eren brasilers.
- Ja. - Però érem allà quan en Pavio Curto
estava a punt de matar-te amb una ampolla.
- Éreu vosaltres? - Esclar.
Per què vau fugir a la selva quan el vam abatre?
En Curt va dir que éreu el càrtel rival.
Quin mentider de merda.
Vam perdre el senyal del mòbil i crèiem que éreu morts.
Tot el país ha resat per vosaltres.
Heu resat per nosaltres?
I les pregàries han obtingut resposta.
Argentina!
No només en soc el dissenyador.
També soc client.
Os testículos dels argentins no tornaran a ser els mateixos.
Los testículos.
Ara sou a Buenos Aires.
I sabeu què és millor que ser el condó de la Copa del Món?
Ser el condó oficial de tot un país.
Deu millones, por favor!
Argentina!
EL PILOTER EL CONDÓ OFICIAL DE L'ARGENTINA
Visca!
Un home savi va dir fa temps:
"El futbol és ciència: matemàtiques, física, química…
Però també és humanitats: art, música, poesia…"
També és amor, família, comunitat,
trossets de taronja
i el millor joc del món.
Pel que fa a nosaltres,
ens vam instal·lar a l'Argentina com els testicles al Piloter.
Poseu-ho a la nostra làpida.
Tindrem làpides, doncs?
Millor que làpides.
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu: Guillermo Parra