Ne poznam pravih besed.
Priti bi moral septnik.
Bili ste pravi vitez.
Niste me tepli, če si nisem zaslužil.
Jebela.
Razen takrat v Deviškem Tolmunu.
Vdovino pito je zmazal krčmarjev dečko.
Ne jaz, saj sem vam rekel.
Ti...
Zdaj pač ni važno.
Pustil bi vam meč,
vendar bi le rjavel v zemlji.
Želim si, da ne bi umrli, ser.
Dobro bom skrbel za konje.
Če bi prodal vas tri, bi jedel kot kralj.
Leto ali dve.
In potem?
Taka pot se konča v razbojništvu ali beraštvu.
Lahko bi šli v mesto.
V Kraljevi Pristanek? Laniško Luko?
Pridružil bi se lahko mestni straži.
"Nehajte posiljevati, ser."
V prijem mi sede vsaj tako dobro, kot je njemu.
Na Jesenobrodski loki je turnir.
Zdravo. Si ti konjarček?
Jezdno kobilico mi skrtači. Vsem trem pa daj ovsa.
Se jim lahko posvetiš? -Lahko bi se, če bi želel.
Kaj še! Poskrbi za konje.
Bakrenec dobiš. Drugače pa eno okoli ušes.
Sedite, kamor želite.
Imamo dobrega janjčka v zeliščni skorjici
in race, ki jih je sklatil sin. Kaj boste?
Oboje.
Hrusta ste dovolj za to.
Koliko je še do Jesenobroda? -Dan ježe.
Vam je moj pobalin oskrbel konja ali je spet pokazal pete?
Ni, tam je. -Ves kraj je na turnirju.
Tudi moja bi bila, če bi jima dovolila.
Res ne vem, zakaj. Vitezi so narejeni kot drugi moški.
Ni mi znano, da bi bodenje kdaj spremenilo ceno jajc.
Ste tudi sami namenjeni na turnir?
Sanjalo se mi je o tebi.
Ne hodi mi blizu, slišiš?
Gospod?
Ne ozirajte se nanj, ser. Po hrano vam grem.
Hoj!
Gospod. -Tatin!
Nič vam nisem hotel.
Sleci si bojno opremo, takoj.
Vesel bodi, da te ni Grom brcnil v trčeno bučo.
Za boje je, ne za fantiče. -Jezdil bi ga enako dobro kot vi.
Tiho, raglja jezikava.
Vitez sem, da veš.
Ne spominjate na viteza.
So si vsi vitezi enaki, kaj?
Ne, ampak tudi taki kot vi niso.
Pas imate iz vrvi.
Dokler mi drži nožnico, služi.
Greste torej na turnir?
Nameravate na borišče? -Verjetno res.
Vzemite me s sabo, ser. Prosim.
Kaj bi porekla tvoja mati? -Nič dosti.
Mrtva je.
Ni krčmarka tvoja...
Sirota si? -Ste vi?
Bil sem. Nekdaj.
Dokler me ni vzel pod okrilje moj ser.
Naučil me je vihteti orožje, jahati in...
Vsega, dejansko.
Kolikor je znal.
Če me vzamete v Jesenobrod, sem vam lahko oproda, ser.
In vi lahko učite mene. Kolikor znate.
Ne potrebujem oprode, poba.
Vsak vitez potrebuje oprodo.
Za vas se zdi, da ga bolj od večine.
In zate se zdi, da potrebuješ pošteno zaušnico.
Vrečo mi napolni z ovsom. Odhajam v Jesenobrod.
Sam.
Glej, poba. Prisežem.
Zate je bolje, da nisi oproda takim, kot sem jaz.
Ker si pomagal.
Kar kujaj se. Ko bom šel, ga boš brž pobral.
Oprostite, možje.
Govoriti želim z gospodarjem iger.
Kaj bi rad, človek?
Spet sem te!
Prihajam za turnir.
Turnir mojega gospodarja je tekmovanje vitezov.
Si vitez?
Hoj!
Nemara vitez z imenom?
Dunk.
Ser Dunk.
Seru Arlanu od Beličnega Drevesa sem bil oproda od deških let.
Preden je izdihnil, me je povitezil. S svojim mečem.
Tisto tam je njegov belič. Na ročaju.
Aha. Meč je, seve.
Za tega Arlana pa še nisem slišal. Oproda si mu bil, praviš?
Namenil mi je, da bom nekoč vitez, kot je bil on.
Bom tudi jaz nekoč vitez, ser?
Kot ste vi?
Umirajoč je zaprosil za svoj meč in mi dejal, naj pokleknem.
Naložil mi je, naj bom dober vitez. Naj branim šibke in nedolžne.
Naj z vsem bitjem služim kraljestvu. Prisegel sem, da bom.
Vsak vitez lahko povitezi človeka, drži.
Je bil tvoji posvetitvi kdo priča?
Samo taščica na glogu.
V Jesenobrodu smo, pobič.
Veš, kaj tu doleti tiste, ki hlinijo svete zaprisege?
Nisem... -Obesimo te, golega,
za roke in noge.
Spustimo te z ritjo naprej na priostreno konico
in našpikamo do suhega. Temu pravimo jesenobrodski stol.
Znova te vprašam.
Je bil posvetitvi priča še kdo poleg frdamane taščice?
Hja.
Veste, deževalo je.
Zafrkavam te.
Jesenobrodski stol! Si kasiral škorenj v betico?
V kateri deželi pa smo! -Jesenobrodski stol.
Se mar otepamo roja bajtarjev, ki se drejo prijavljat na turnirje?
Potreboval boš kovance...
Zaščitno opremo, konje, može, urjenje. Po milosti bogov.
Zamisli si ubornega kmetiča naskakovati Lyonela Baratheona.
To bi bilo... -Druge vrste razvedrilo.
No, nisem kmet.
Ampak prišel si enako oblečen.
Glej, človek.
Moj gospod Ashford se ima za sila mogočnega. Bogsigavedi zakaj.
Zato moram odganjati vse viteze posestnike in plačance, ki se javijo.
Razumeš? Tu imamo prince.
Ja, seveda.
Tvoj pokojni gospodar.
Bo znan vitezom, ki so se zbrali tukaj?
En šotor je imel razvite praporce hiše Dondarrion.
Ser Manfred iz tiste hiše.
Ser Arlan je pred leti služil njegovemu očetu v Dorniji.
Ser Manfred se naju bo spomnil. -Že po vonju, ni dvoma.
Če bo jamčil zate, ga pripelji sem
pred jutrišnjim turnirjem. Spremstvo pusti za sabo.
Kot porečete. -Ja.
Saj se zavedaš, da turnirski poraženci predajo orožje,
oklep in konja zmagovalcem in da jih morajo odkupiti?
In imaš cekine za odkupnino? -Mili bogovi, ne.
Reči hočem... Cekinov ne bom potreboval.
Pri sedmih...
Pazi nanju. Pridna.
Oprostita, gospoda. Govoriti moram s serom Manfredom.
Zadremal je, ser. Za jelenca vam ga zbudim.
Jaz...
Nimam jelenca. -Kakšen vitez nima jelenca?
Klativitez je, ne? -Kaj je?
Kot vitez, le bolj žalosten.
Nisem žalosten.
Med živimi mejami spi, ker ga noče noben gospod.
Res žalostno.
In ser Manfred mu je nabil ženo.
Ne, nimam žene.
Vajene smo, da pridejo poizvedovat soprogi.
On rad poriva žene. -Toliko kot nas.
Rekel mi je, da poskuša svet narediti rdečelas.
Midve sva že rdečki. -Drži.
No, kdaj pa pričakujeta, da se bo ser Manfred prebudil?
Raje pridi poskusit ob somraku.
Ob somraku.
Srečno. -Ja.
Rit.
Zakaj je to rekla?
Nisem žalosten.
Vsekakor ne omembe vredno žalosten.
Ser Arlan je vedno pravil, da je klativitez
najpristnejši med vitezi.
Ko bomo zmagali prvič,
bomo poražencu pobrali oklep in konja ali zlato.
Potem ne bom žalosten.
Vem. "Če bomo zmagali."
Ni zločin proti kralju, da se za tren vdaš prijetni misli.
Ne šali se z mano, Raymun.
Za nič nisi dober. Podgana nekoristna.
Kaj pa ti zijaš, pezdec svetlooki?
Nosiš dolgi meč?
Ja, pripada mi po pravici.
Kako čudne besede.
Sem ser Steffor Fossoway.
Pomeri se z mano.
Kot vidiš, moj bratranec še ni zrel.
Dajte, ser.
Mogoče nisem zrel, bratranec pa je gnil do obisti.
Izbijte mu peške. -Tišina.
Hvala vam. Toda kličejo me obveznosti.
Klateške zadeve, bi rekel?
Kakšna grmada te je.
Pankrt zabiti.
Ser Grance!
Morda bi si morali poiskati tišjo nastanitev.
Jebela.
Še vedno drema. -Še vedno?
V prstih na nogah ga trga putika.
Še ena prismuknjena tegoba življenja, resnično.
Ponoči mu ne da miru, ubožcu.
Neizpodbitno, ampak... Nujno moram govoriti z njim,
da mi bodo jutri dovolili na borišče.
Kaj?
Turnir misli.
Hudo nevarno je.
Že...
Ampak ne teži me izobilje možnosti, kajneda?
Za službo v gradu...
Mora v užitek neznancev ogroziti svoje telo.
Ni to naše delo?
Molči. Mrtva si.
Najdi si varnejšo obrt, fant.
Srečnejši boš. -Pravi ena vlačuga drugi.
Se morata norčevati iz mene?
Samo za kanček pomoči sem prosil.
Pri seru Manfredu bom poskusil spet zjutraj.
Oprosti, fant. -Ja, ne bi se norčevali iz tebe.
Na vsakem turnirju vidimo novincev na pretek.
Slava jim polni glavo, rok pa nikoli.
Morda bom jaz drugačen.
Bodi dober do svojega telesa, vitez.
Verjetno je tvoje zadnje.
Junak naš hrabri vztraja.
Zapušča vse, kar je poznal svojčas.
Svetu še prijatelj, oče, včasih kaže le nemil obraz.
Usoda riše mu samotno pot
v blodnjake slepe sreče.
Fantič iz nič zdaj tvega vse.
Ne meni za poglede se preteče.
Morda je zgolj brezglav.
Zrcalni ščit trdno drži.
Velika čast, podjetnost,
resnico dobro zdaj taji.
Da ne razgali se postava skromna
pogubljenju v ognju in strahoti.
Da ne odkrije zmaj,
da je le mož v veličastni preobleki.
Polmož. Polmož!
Se vam zdim kot polmož? -Ja.
Pol mož, pol velikan.
Oprostite. Ne bi smel drezati v vas, da se pomerite z bratrancem.
Polomil bi vam dlan ali koleno, če bi lahko.
Rad se ravsa z možmi.
Veste? Če ga morda čakajo na borišču.
Vas ni polomil.
Njegove krvi sem. Čeprav je on z glavne veje jablane.
Na to me vseskozi opominja.
Bosta z bratrancem jezdila na turnirju?
On že.
Jaz bi, a sem samo oproda.
Za oprodo se dobro borite.
Zdite se kot izzivalec. Po čigavem ščitu bi udarili?
Ni razlike.
Tako se spodobi reči.
Čeprav je razlika neznanska.
Ste lačni?
Vedno.
Lyonel Baratheon. Pravijo mu Krohot neurja.
Mislil sem, da bo večji. -Pred štiri tisoč leti...
Štiri tisoč let... -Kam greste?
Samo pezdeta slišim, sebe pa prav nič.
Prešinila me je globoka misel. Če bi kdo prisluhnil.
Pred štiri tisoč leti
so se naši predniki zbrali na tisti veliki poljani zunaj,
da se okoljejo s palicami in se malo prešerno poveselijo.
Ljudje pravijo, da je bil tisto prvi turnir te dežele.
Jaz pa pravim...
Kaj klinca sem hotel reči? Prvi turnir.
Mož si ne bi mogel izmisliti take radosti.
Kdo je bil potlej tisti?
Kdo je bil?
Klinca. Sto zlatov dedcu, beštiji ali bogu, ki me zbode najboljše.
Pojejte zdaj svoje ptiče, da lahko zaplešemo.
Te je že kdo kdaj mahnil po obrazu?
Kako, prosim, ser Lyonel?
Po velikih moških
udrihajo bolj kot po manjših. Si vedel?
Ne, vendar verjamem.
Se zato grbiš? Da ne udrihajo po tebi?
Ne... Ne grbim se.
Že ves večer lezeš vase kot devička na poročno noč.
Nisem hotel biti nespoštljiv, ser, iskreno.
Kjer sem rasel, se pač naučiš ostati neopažen.
Sedmerica z višav ti je dala višino.
Bodi torej visok.
Sicer te bom razglasil za krivoverca in zažgal.
Utopil. Te vrgel z visoke...
Kaj vem. Kaj delajo s krivoverci?
Sežgejo jih, gnada.
Prav. Kaj si mi prinesel?
Ser, jaz...
Oprostite mi, gospod. Nisem vedel...
Prilizniti se mi želiš za uslugo.
Prihajaš pa prazne roke?
Lord Cafferen... Prevzetni pezde v rdečem.
Davščine plačuje komajda.
Njegovi vsako zimo stradajo. A še on je izbezal tale...
Kič iz družinskih kleti. Razume, da vsak mož na svoj način
želi od tebe edinole pomoč ali glavo.
Prihajaš po mojo glavo?
Kaj?
Ne.
Zakaj klinca si pa potem v mojem šotoru?
Večerja.
Saj je kar logično.
Večerja.
Kako ti je ime, človek?
Dunk. Ser Dunk.
Smešno.
Rad plešeš?
Mar ne vsi?
Valovi so kipeli. Sol si lahko lizal iz zraka.
Prihajal sem odkrit, kaj stori človek, ko umira na morju.
Zato sem se zagnal v vihar.
Se niste bali?
Vsak mož ima v sebi mnogo mož.
Moral sem. Neurjevci so to počeli od nekdaj.
Če so oni, zmorem tudi jaz.
Najbolje je bilo, da ne tuhtam.
Veste, jaz veliko tuhtam.
Včasih mislim, da tuhtam preveč.
Na koncu tuhtam še o tem.
Uren in močan sem, resda. -Resda.
Ampak tudi vi ste. -Resda.
In vi ste se z mečem in sulico urili
ob najboljših mojstrih orožja.
Hočem reči... Sploh imam kakšno možnost? Dejansko.
Nobene možnosti nimaš.
Vendar se je velika čast pomeriti s sposobnim nasprotnikom.
Ne zamerite, ser.
Vam je lahko reči. Vi imate ime. Dediščino.
En poraz, pa ne bom mogel niti odkupiti svojega konja.
Vitez brez konja ni noben vitez.
Tako je.
Kaj naj torej storim?
Ne vem.
Res sem precej pijan.
Tako.
Hvala.
Pardon.
Ser Arlan od Beličnega Drevesa.
Vašemu gospodu očetu je pomagal odgnati Kralja ujed iz Rdečega gorovja.
Bil sem še frkolin. -Nisi rekel, da si Dornijec?
Rekel je, da je obdarjen kot Dornijec.
Rekel sem, da sem obešal Dornijce.
Bi govorila zjutraj?
Ne poznam beličnega viteza. Tudi tebe ne, brat. Pojdi.
Ser Arlan je pod vašim očetom staknil rano.
Kako bi ga pozabili?
Oče je v gore popeljal 800 vitezov.
Pozabili smo tudi može, ki so staknili veliko več kot rano.
Prosim, ser. Ne bodo mi dovoli izzivati,
če zame ne bo jamčil vitez ali gospod.
Kaj to meni mar?
Ti!
Kaj...
Kaj delaš?
Pečem ribo.
Bi malo?
Ne. Sprašujem, kako si prišel sem. Si ukradel konja?
Peljal sem se na vozu z jagenjčki.
Vozu z jagenjčki! Le brž si poišči še enega.
Ne morete me odpoditi. Sit sem krčme.
Poslušaj. Ne bom več trpel, da mi jezikaš, dečko.
Nabašem te na konja in te spravim domov.
Jezdili bi do Kraljevega Pristanka.
Zamudili bi turnir.
Kraljevega Pristanka? Si iz Bolšjega Podna?
Ne.
Aha.
Kaj počnejo tam? -Opral sem jih.
Zakuril sem, ujel ribo in očedil konje.
Tudi vaš paviljon bi postavil, ampak ga nisem našel.
Tam je moj paviljon. -Drevo je.
Drugega paviljona pravi vitez ne potrebuje.
Raje spim pod zvezdami kot v zakajenem šotoru.
In če bo dež? -Drevo mi bo dajalo zavetje.
Drevesa puščajo.
Res je.
Kako vam je ime?
Dunk. -Ser Dunk?
To ni ime za viteza. Je krajše za Duncan?
Ja. Da.
Ser Duncan od...
Ser Duncan Visoki.
Prvič slišim. -Veš za vse viteze sedmih kraljestev?
Za dobre.
Imaš ime, tatič?
Egg. -Kot "jajce"?
No, Egg,
po vseh pravilih bi te moral naklestiti in odpoditi.
Pa si tak, kot da bolj pičlo ješ.
In če prisežeš, da me boš ubogal na besedo,
ti bom dovolil, da mi služiš za turnir.
Pozneje... No.
Bova še videla.
Nimam veliko. Če boš dokazal, da te je vredno vzdrževati,
boš oblečen in nahranjen.
Sukno bo grobo in jedel boš nasoljeno govedino in ribe.
Ne boš pa gladoval.
In obljubim, da te ne bom tepel.
Razen če si boš zaslužil.
Da, gnada.
Ser.
Samo klativitez sem.
Zvezdni utrinek prinaša srečo tistemu, ki ga vidi.
Zaspi, dečko.
Vsi drugi vitezi so zdaj že v svojih paviljonih.
Zrejo navzgor v svilo namesto v nebo.
Bi eno okoli ušes?
Torej je sreča samo najina?
Prevod: Jana Pungartnik